Min Laalsey - Doby dávno minulé
Moderátor: Moderátoři
- Jordi Linx
- Administrator
- Příspěvky: 6477
- Registrován: 14.11.2007 09:50:20
- Bydliště: Fyodos
- Discord: Yoshi#2991
- Kontaktovat uživatele:
Re: Min Laalsey - Doby dávno minulé
Opuštěný Interdictor, Můstek:
Na příval informací jsem gestem poděkoval a jal se o nich přemýšlet. Žel žádné skvělé východisko jsem z toho všeho neviděl. Chápal jsem nutnost udržet zajatce naživu, ale měl jsem z něho špatné tušení a o to víc umocňovalo, že by měl zůstat s Felicity. S nikým jiným, než se mnou či Fel však zůstat nemohl.
Trochu mě zarazila i její reakce, která působila ostřejším dojmem, než bych jindy očekával a se vším tím a tíhou situace to otvíralo jen další otázky.
Fel, jenom zkoumám všechny dostupné možnosti, je tu pořád příliš mnoho nepříjemných nezodpovězených otázek a spíše přibývají než naopak. Ale jiné východisko asi opravdu nebude - každopádně bude moudré, když ti tu někoho nechám, aby ti kryl záda, mám dojem, že na téhle lodi ještě něco je,
odpověděl jsem jí stejně potichu jako on předtím promluvila se mnou. Poté jsem se otočil tak, aby mě všichni slyšeli.
Dobrá, budeme pokračovat následovně. Felicity a jeden dobrovolník tu zůstanou, doktor připraví něco silného na uspání pro případ nouze a potom všichni ostatní vyrazíme ke generátoru gravitačních studní. Prioritou je ho vyřadit, aby vše v okolí bylo volné. Když bude vše v pořádku, zamíříme potom na záložní můstek. Tedy ... dostaneme se ke generátoru bez nutnosti nejprve navštívit záložní můstek?
ujal jsem se opět role velitele skupiny a i když mě zajímalo, co se tady všechno odehrávalo, tak náš úkol měl prioritu. Pokud technička nevložila klín do mého plánu, tak jsem se chtěl ujmout vedení a vyrazit směrem ke generátoru, jinak bychom asi museli vyrazit k záložnímu můstku. Každopádně jsem skupinu dále dělit nechtěl a ještě jsem Fel naznačil, že kdyby se něco dělo, ať dá okamžitě vědět komlinkem. Napadlo mě pohrozit ji zařízením čištění naší lodi z venku, až budeme v doku, ale vyhodnotil jsem to nakonec jako příliš dětinské.
Na příval informací jsem gestem poděkoval a jal se o nich přemýšlet. Žel žádné skvělé východisko jsem z toho všeho neviděl. Chápal jsem nutnost udržet zajatce naživu, ale měl jsem z něho špatné tušení a o to víc umocňovalo, že by měl zůstat s Felicity. S nikým jiným, než se mnou či Fel však zůstat nemohl.
Trochu mě zarazila i její reakce, která působila ostřejším dojmem, než bych jindy očekával a se vším tím a tíhou situace to otvíralo jen další otázky.
Fel, jenom zkoumám všechny dostupné možnosti, je tu pořád příliš mnoho nepříjemných nezodpovězených otázek a spíše přibývají než naopak. Ale jiné východisko asi opravdu nebude - každopádně bude moudré, když ti tu někoho nechám, aby ti kryl záda, mám dojem, že na téhle lodi ještě něco je,
odpověděl jsem jí stejně potichu jako on předtím promluvila se mnou. Poté jsem se otočil tak, aby mě všichni slyšeli.
Dobrá, budeme pokračovat následovně. Felicity a jeden dobrovolník tu zůstanou, doktor připraví něco silného na uspání pro případ nouze a potom všichni ostatní vyrazíme ke generátoru gravitačních studní. Prioritou je ho vyřadit, aby vše v okolí bylo volné. Když bude vše v pořádku, zamíříme potom na záložní můstek. Tedy ... dostaneme se ke generátoru bez nutnosti nejprve navštívit záložní můstek?
ujal jsem se opět role velitele skupiny a i když mě zajímalo, co se tady všechno odehrávalo, tak náš úkol měl prioritu. Pokud technička nevložila klín do mého plánu, tak jsem se chtěl ujmout vedení a vyrazit směrem ke generátoru, jinak bychom asi museli vyrazit k záložnímu můstku. Každopádně jsem skupinu dále dělit nechtěl a ještě jsem Fel naznačil, že kdyby se něco dělo, ať dá okamžitě vědět komlinkem. Napadlo mě pohrozit ji zařízením čištění naší lodi z venku, až budeme v doku, ale vyhodnotil jsem to nakonec jako příliš dětinské.
Největší odměnou pro Jediho je radost a štěstí v myšlenkách a výrazech těch, které zachránil nebo kterým pomohl.
![Obrázek](http://www.forceacademy.net/banners/banner3.jpg)
![Obrázek](http://www.forceacademy.net/banners/banner3.jpg)
- Gnost Kohn
- Mistr Moderátor
- Příspěvky: 1906
- Registrován: 19.9.2009 11:19:07
- Bydliště: Pandemonium
- Kontaktovat uživatele:
Re: Min Laalsey - Doby dávno minulé
Opuštěný Interdictor, Můstek:
O dobrovolníka jsi neměl nouzi, takže jste se rozložili na dvě skupinky. Felicity s jedním vojákem a potom ty se zbytkem. Následovala fáze příprav. Doktor se snažil vybrat něco, co vašeho "zajatce" nezabije a jeho rudé oči kroužily všude po jeho brašně, jak přeskládával do malé taštičky vše co by tady Felicity potřebovala. Stejně tak technička tvé kolegyni vysvětlovala a jejímu doprovodu vysvětlovala, jak s konzolí, aby vám mohli otevírat dveře.
Po pár nutných minutách k tobě technička došla a ukázala ti na datapadu vyznačenou cestu.
"Mělo by to jít projít, možná budeme muset obcházet, kvůli zaseklým dveřím, ale předběžně se tam dostaneme." Ještě se ti snažila vysvětlit, jak by se dal generátor vypnout, což nebylo nic těžkého a chtěla se vyvarovat odpalování výbušnin uvnitř lodi.
Když bylo vše připraveno, seřadila se tvá nyní o něco menší skupinka u vstupových dveří k můstku.
Nepatrně jsi se otočil a na vteřinu cítil, jakoby ti někdo sevřel hrudník. Stejně rychle, jak se tento pocit dostavil, tak také zmizel a byl jsi očividně jediný zasažený, neboť Felicity bez známek stejného pocitu obsluhovala konzoli zády k tobě a všichni ostatní jen čekali na tvé příkazy.
O dobrovolníka jsi neměl nouzi, takže jste se rozložili na dvě skupinky. Felicity s jedním vojákem a potom ty se zbytkem. Následovala fáze příprav. Doktor se snažil vybrat něco, co vašeho "zajatce" nezabije a jeho rudé oči kroužily všude po jeho brašně, jak přeskládával do malé taštičky vše co by tady Felicity potřebovala. Stejně tak technička tvé kolegyni vysvětlovala a jejímu doprovodu vysvětlovala, jak s konzolí, aby vám mohli otevírat dveře.
Po pár nutných minutách k tobě technička došla a ukázala ti na datapadu vyznačenou cestu.
"Mělo by to jít projít, možná budeme muset obcházet, kvůli zaseklým dveřím, ale předběžně se tam dostaneme." Ještě se ti snažila vysvětlit, jak by se dal generátor vypnout, což nebylo nic těžkého a chtěla se vyvarovat odpalování výbušnin uvnitř lodi.
Když bylo vše připraveno, seřadila se tvá nyní o něco menší skupinka u vstupových dveří k můstku.
Nepatrně jsi se otočil a na vteřinu cítil, jakoby ti někdo sevřel hrudník. Stejně rychle, jak se tento pocit dostavil, tak také zmizel a byl jsi očividně jediný zasažený, neboť Felicity bez známek stejného pocitu obsluhovala konzoli zády k tobě a všichni ostatní jen čekali na tvé příkazy.
Moderátor roku 2012, 2013, 2015
![Obrázek](http://i.imgur.com/pTBC6QV.jpg)
"Ó, padlý Cherube, mdlít ve práci
či muce - bídno vždy! tím jist však buď,
že dobrý čin již není úkol náš:
leč zlo vždy plodit pouhá naše slast!"
John Milton, Ztracený Ráj; kniha první, 157-160
![Obrázek](http://i.imgur.com/pTBC6QV.jpg)
"Ó, padlý Cherube, mdlít ve práci
či muce - bídno vždy! tím jist však buď,
že dobrý čin již není úkol náš:
leč zlo vždy plodit pouhá naše slast!"
John Milton, Ztracený Ráj; kniha první, 157-160
- Jordi Linx
- Administrator
- Příspěvky: 6477
- Registrován: 14.11.2007 09:50:20
- Bydliště: Fyodos
- Discord: Yoshi#2991
- Kontaktovat uživatele:
Re: Min Laalsey - Doby dávno minulé
Opuštěný Interdictor, Můstek:
Během chvíle bylo všechno připraveno, jak předány instrukce, tak vybavení všech a ... pak se dostavil ten pocit. Bylo to krátké, stručné, ale přesto to na mně nechalo hodně silný dopad. Rychlá kontrola okolí mi prozradila, že jsem byl jediný zasažený a to včetně Felicity. Nezdálo se, že by to s ní cokoliv udělalo nebo to jakkoliv pocítila a to ve mně vzbudilo ještě větší pochyby, než doposud.
Chtělo se mi všechno zrušit, ale už dávno jsem nebyl padawan, který by s podobným pocitem běžel za svým mistrem a zvědavě se ptal, co by to mohlo být. Zhluboka jsem se nadechl a přivolal si k sobě trochu Síly, abych provedl počátek techniky Řízení dechu, čehož jsem se naučil využívat i k navození tělesného klidu. Zároveň jsem nahlédl do nejbližších zákoutí Síly a obrnil se proti všemu, co by se tu mohlo nacházet.
Dobře, nemám z toho před námi dobrý pocit, ale my nejsme obyčejní průzkumníci, takže si poradíme. Bude to klasické - Jedi je návnada, ostatní ho kryjou,
promluvil jsem ke všem s úsměvem a naznačil jsem klasickou taktiku postupu. Jedi jde vpřed prostředkem, zbytek rozdělen do dvou řad při obou stranách chodby. Obě linie jdou za Jedim ve vzdálenosti související s šířkou chodby. Samozřejmě odbočky a podobně se řešily trochu jinak, ale to už byla drobnost. V rámci tohoto rozestavení pak byly klíčové přední a zadní pozice, kde se většinou nacházeli nejlepší střelci, zatímco v prostředku se pohyboval technický, lékařský a další podpůrný personál. Nicméně střelecké minimum museli mít zvládnuté všichni.
Fel, udržujte linku pořád otevřenou a třeba mi každou chvilku říkejte, kolik tu máte stupňů nebo něco. V nejhorším případě utíkejte přímo za námi, připravíme vám v kuchyni horkou kávu a zákusek. Půjdeme okolo jídelny, ne?
dodal jsem ještě s humorem, abych odlehčil náladu a otočil se na techničku, i když jsem si v hlavě byl schopen cestu vybavit z paměti. Velká výhoda, když jste specializován na mapování bylo to, že jste některé tyhle schopnosti mohli velmi účinně využít i k jiným účelům.
Pokud už nebyla žádná námitka nebo dotaz, tak jsem otevřel dveře, nebo je nechal otevřít, a vyrazil v čele, kdykoliv připraven rozžhnout svůj světelný meč.
Během chvíle bylo všechno připraveno, jak předány instrukce, tak vybavení všech a ... pak se dostavil ten pocit. Bylo to krátké, stručné, ale přesto to na mně nechalo hodně silný dopad. Rychlá kontrola okolí mi prozradila, že jsem byl jediný zasažený a to včetně Felicity. Nezdálo se, že by to s ní cokoliv udělalo nebo to jakkoliv pocítila a to ve mně vzbudilo ještě větší pochyby, než doposud.
Chtělo se mi všechno zrušit, ale už dávno jsem nebyl padawan, který by s podobným pocitem běžel za svým mistrem a zvědavě se ptal, co by to mohlo být. Zhluboka jsem se nadechl a přivolal si k sobě trochu Síly, abych provedl počátek techniky Řízení dechu, čehož jsem se naučil využívat i k navození tělesného klidu. Zároveň jsem nahlédl do nejbližších zákoutí Síly a obrnil se proti všemu, co by se tu mohlo nacházet.
Dobře, nemám z toho před námi dobrý pocit, ale my nejsme obyčejní průzkumníci, takže si poradíme. Bude to klasické - Jedi je návnada, ostatní ho kryjou,
promluvil jsem ke všem s úsměvem a naznačil jsem klasickou taktiku postupu. Jedi jde vpřed prostředkem, zbytek rozdělen do dvou řad při obou stranách chodby. Obě linie jdou za Jedim ve vzdálenosti související s šířkou chodby. Samozřejmě odbočky a podobně se řešily trochu jinak, ale to už byla drobnost. V rámci tohoto rozestavení pak byly klíčové přední a zadní pozice, kde se většinou nacházeli nejlepší střelci, zatímco v prostředku se pohyboval technický, lékařský a další podpůrný personál. Nicméně střelecké minimum museli mít zvládnuté všichni.
Fel, udržujte linku pořád otevřenou a třeba mi každou chvilku říkejte, kolik tu máte stupňů nebo něco. V nejhorším případě utíkejte přímo za námi, připravíme vám v kuchyni horkou kávu a zákusek. Půjdeme okolo jídelny, ne?
dodal jsem ještě s humorem, abych odlehčil náladu a otočil se na techničku, i když jsem si v hlavě byl schopen cestu vybavit z paměti. Velká výhoda, když jste specializován na mapování bylo to, že jste některé tyhle schopnosti mohli velmi účinně využít i k jiným účelům.
Pokud už nebyla žádná námitka nebo dotaz, tak jsem otevřel dveře, nebo je nechal otevřít, a vyrazil v čele, kdykoliv připraven rozžhnout svůj světelný meč.
Největší odměnou pro Jediho je radost a štěstí v myšlenkách a výrazech těch, které zachránil nebo kterým pomohl.
![Obrázek](http://www.forceacademy.net/banners/banner3.jpg)
![Obrázek](http://www.forceacademy.net/banners/banner3.jpg)
- Gnost Kohn
- Mistr Moderátor
- Příspěvky: 1906
- Registrován: 19.9.2009 11:19:07
- Bydliště: Pandemonium
- Kontaktovat uživatele:
Re: Min Laalsey - Doby dávno minulé
Opuštěný Interdictor, chodby
Technička začala koukat do datapadu, než pochopila, že s jídelnou žertuješ.
"Dáme si siestu a kdokoli nás chce zabít ať počká? To se mi líbí." Usmála se tvá jedijská kolegyně a konzole a otevřela vám dveře, čímž jsi viděl, že konzole na můstku zatím funguje.
Jeden z vojáků zaujal místo vlevo zatebou, zatímco medik s karabinou vpravo. Technička byla schovaná za vojákem, svůj blaster v ruce, ale daleko více zkoumala správnou cestu.
Notnou chvíli jste se vraceli stejnou trasou, jako jste přišli. Některé dveře vám byly otevřeny, jiné jste museli obejít, ale jistě jste se přibližovali k cíli.
"Padesát metrů." Ozvala se technička a slyšel jsi hlasité oddechnutí od duroského medika. Hned poté se ozvala mechanika dveří. Magnetický zámek se přihlásil o slovo hned poté. Nebyly to ale jen dveře za tebou, které tě teď na vteřinu přesně odřízly od zbytku týmu, slyšel jsi i dveře v ostatních chodbách, jak se zvuk nesl chodbami.
Potom se před tebou mihl stín. Přesněji, nějakých pět metrů před tebou vystoupila postava v černém plášti. Co bylo děsivější bylo to, že jsi ho poznával. Leoben Laine, druhý aktér holonahrávky, jehož tělo leželo s propálenou dírou v hrudi na můstku. Zdál se v perfektním stavu, na tuto vzdálenost a nouzové osvětlení jsi ho viděl poměrně dobře. Byl dokonale oholen a možná trochu odrostlejší vlasy mu padaly po stranách k uším.
"Řekl bych, že tenhle rozhovor vám už nějakou chvíli dlužím." Jeho žluté oči nepřirozeně svítily v rudém osvětlení a na tváři mu zářil lehký úsmev.
"Vítejte na mé lodi... jsem Leoben."
Z vysílačky šlo jen rušení a ode dveří za sebou jsi slyšel slabé bouchání.
Technička začala koukat do datapadu, než pochopila, že s jídelnou žertuješ.
"Dáme si siestu a kdokoli nás chce zabít ať počká? To se mi líbí." Usmála se tvá jedijská kolegyně a konzole a otevřela vám dveře, čímž jsi viděl, že konzole na můstku zatím funguje.
Jeden z vojáků zaujal místo vlevo zatebou, zatímco medik s karabinou vpravo. Technička byla schovaná za vojákem, svůj blaster v ruce, ale daleko více zkoumala správnou cestu.
Notnou chvíli jste se vraceli stejnou trasou, jako jste přišli. Některé dveře vám byly otevřeny, jiné jste museli obejít, ale jistě jste se přibližovali k cíli.
"Padesát metrů." Ozvala se technička a slyšel jsi hlasité oddechnutí od duroského medika. Hned poté se ozvala mechanika dveří. Magnetický zámek se přihlásil o slovo hned poté. Nebyly to ale jen dveře za tebou, které tě teď na vteřinu přesně odřízly od zbytku týmu, slyšel jsi i dveře v ostatních chodbách, jak se zvuk nesl chodbami.
Potom se před tebou mihl stín. Přesněji, nějakých pět metrů před tebou vystoupila postava v černém plášti. Co bylo děsivější bylo to, že jsi ho poznával. Leoben Laine, druhý aktér holonahrávky, jehož tělo leželo s propálenou dírou v hrudi na můstku. Zdál se v perfektním stavu, na tuto vzdálenost a nouzové osvětlení jsi ho viděl poměrně dobře. Byl dokonale oholen a možná trochu odrostlejší vlasy mu padaly po stranách k uším.
"Řekl bych, že tenhle rozhovor vám už nějakou chvíli dlužím." Jeho žluté oči nepřirozeně svítily v rudém osvětlení a na tváři mu zářil lehký úsmev.
"Vítejte na mé lodi... jsem Leoben."
Z vysílačky šlo jen rušení a ode dveří za sebou jsi slyšel slabé bouchání.
Moderátor roku 2012, 2013, 2015
![Obrázek](http://i.imgur.com/pTBC6QV.jpg)
"Ó, padlý Cherube, mdlít ve práci
či muce - bídno vždy! tím jist však buď,
že dobrý čin již není úkol náš:
leč zlo vždy plodit pouhá naše slast!"
John Milton, Ztracený Ráj; kniha první, 157-160
![Obrázek](http://i.imgur.com/pTBC6QV.jpg)
"Ó, padlý Cherube, mdlít ve práci
či muce - bídno vždy! tím jist však buď,
že dobrý čin již není úkol náš:
leč zlo vždy plodit pouhá naše slast!"
John Milton, Ztracený Ráj; kniha první, 157-160
- Jordi Linx
- Administrator
- Příspěvky: 6477
- Registrován: 14.11.2007 09:50:20
- Bydliště: Fyodos
- Discord: Yoshi#2991
- Kontaktovat uživatele:
Re: Min Laalsey - Doby dávno minulé
Opuštěný Interdictor, Uzavřená chodba:
Cesta byla po dlouhou dobu nadějně klidná a tak se zdálo, že by moje tušení z dřívějška mohlo být mylné. Stalo se to však během pár okamžiků, kdy bylo úplně vyvráceno a stihl jsem si pro sebe pronést i několik ne zrovna Jediských kleteb. Neblahý to důsledek mých známostí pohybujících se na hraně zákona.
Dotyčná postava se mi ani nemusela představovat, protože jsem si ho velmi rychle vybavil z té nahrávky. Tedy s jedním poněkud podstatným rozdílem a to přímo na jeho hrudníku.
Zklidni mysl, vnímej Sílu a uvidíš i to, co oči nevidí,
vybavil jsem si jednu z pouček svého mistra a věnoval značnou část pozornosti svému protějšku. Stejně tak jsem se ale snažil i trochu vnímat a zmapovat si okolí.
Je nezdvořilé nepřivítat hostit na palubě již v hangáru, takže ano, nejspíše mi to dlužíte. Je také potěšující, že se těšíte tak dobrému zdraví,
odpověděl jsem po krátké chvilce rozmyslu a upravil svůj postoj tak, abych nestal úplně čelem, ale trochu bokem. To, že člověk nebyl absolutní šermířské eso, neznamenalo, že bych měl opomíjet ty nejpodstatnější bojové postupy.
Myšlenky proč byla tato osoba naživu mi vířily hlavou a jako jedna z variant mě napadlo padělání záznamů na můstku, druhou mohla být nějaká vzácná mutace nebo něco podobného, třetí, že tu byl vliv ještě někoho dalšího.
A bez doprovodu? To bývá nezvyklé, když je nejvyšší hodnost na takovéto lodi bez doprovodu při vítání hostů,
dodal jsem ještě a vůbec netušil, jakým směrem se tento rozhovor bude rozvíjet. Nicméně byl jsem v pohotovosti a připraven tasit světelný meč nebo jakkoliv reagovat, kdyby si Leoben rozhodl přejít do nepřátelské pozice dříve, než jsem očekával.
Cesta byla po dlouhou dobu nadějně klidná a tak se zdálo, že by moje tušení z dřívějška mohlo být mylné. Stalo se to však během pár okamžiků, kdy bylo úplně vyvráceno a stihl jsem si pro sebe pronést i několik ne zrovna Jediských kleteb. Neblahý to důsledek mých známostí pohybujících se na hraně zákona.
Dotyčná postava se mi ani nemusela představovat, protože jsem si ho velmi rychle vybavil z té nahrávky. Tedy s jedním poněkud podstatným rozdílem a to přímo na jeho hrudníku.
Zklidni mysl, vnímej Sílu a uvidíš i to, co oči nevidí,
vybavil jsem si jednu z pouček svého mistra a věnoval značnou část pozornosti svému protějšku. Stejně tak jsem se ale snažil i trochu vnímat a zmapovat si okolí.
Je nezdvořilé nepřivítat hostit na palubě již v hangáru, takže ano, nejspíše mi to dlužíte. Je také potěšující, že se těšíte tak dobrému zdraví,
odpověděl jsem po krátké chvilce rozmyslu a upravil svůj postoj tak, abych nestal úplně čelem, ale trochu bokem. To, že člověk nebyl absolutní šermířské eso, neznamenalo, že bych měl opomíjet ty nejpodstatnější bojové postupy.
Myšlenky proč byla tato osoba naživu mi vířily hlavou a jako jedna z variant mě napadlo padělání záznamů na můstku, druhou mohla být nějaká vzácná mutace nebo něco podobného, třetí, že tu byl vliv ještě někoho dalšího.
A bez doprovodu? To bývá nezvyklé, když je nejvyšší hodnost na takovéto lodi bez doprovodu při vítání hostů,
dodal jsem ještě a vůbec netušil, jakým směrem se tento rozhovor bude rozvíjet. Nicméně byl jsem v pohotovosti a připraven tasit světelný meč nebo jakkoliv reagovat, kdyby si Leoben rozhodl přejít do nepřátelské pozice dříve, než jsem očekával.
Největší odměnou pro Jediho je radost a štěstí v myšlenkách a výrazech těch, které zachránil nebo kterým pomohl.
![Obrázek](http://www.forceacademy.net/banners/banner3.jpg)
![Obrázek](http://www.forceacademy.net/banners/banner3.jpg)
- Gnost Kohn
- Mistr Moderátor
- Příspěvky: 1906
- Registrován: 19.9.2009 11:19:07
- Bydliště: Pandemonium
- Kontaktovat uživatele:
Re: Min Laalsey - Doby dávno minulé
Opuštěný Interdictor, Uzavřená chodba:
"O zdvořilostech bych možná upustil. Vzhledem k tomu, že to vy jste si otevřeli cestu do hangáru. I když je to asi důsledek mých rozhodnutí, že jste tady. A naneštěstí je komunikační anténa... trošku poškozená, takže jsem úplně nemohl komunikovat."
Natáhl jsi se v Síle a Síla odpověděla. Cítil jsi... zvláštní klid, když všude kolem byla temnota. Před tebou opravdu byla osoba, ale "jeho" temnota nebyla nic v porovnání s tímto vrakem. Možná jsi ale jen nedokázal pochopit, či prohlédnout skrze tohle všechno. Cítili jste to už na můstku Ferocious, málem tě to polklo a teď jsi tady.
"A děkuji." Poplácal si na hruď. "Je až fascinující, co Síle vše dokáže, když... využíváte ty správné emoce."
Na vteřinu k tobě střelila směsice pocitů, zklamání, smutek, bolest, ale i hněv.
"Prosím... neciťte se v ohrožení. Jsme tady sami, protože mám raději... soukromější schůzky a nechci vás urazit tím, co jsem nucel požívat k jídlu, takže pozvání na civilizovanou večeři neočekávejte... za což se omlouvám."
Udělal krok vpřed a mohl jsi jej vidět o něco lépe. Uniformu měl jako novou, alespoň co jsi mohl vidět pod černým pláštěm.
"Vzhledem k tomu, že zde trčím... už hodně dlouho počítám, že Bratrstvo už nejspíše neexistuje a válku jsme prohráli... což nám dvěma možná trošku stěžuje situaci."
Pohnul rukou a zpoza pláště odhalil světelný meč na opasku, o vteřinu později jej ale opět schoval.
"Víte... nechci se uchylovat k násilí a jedinou loď v sektoru máte vy.... Funkční loď, abych byl přesný udělat skok, tak se rozpadnu a to by musel fungovat hyperpohon." Jeho úsměv byl nyní možná až děsivě šílený.
"Navrhuji dohodu. Poskytnete mi plavidlo s funkčním hyperpohonem a zásobami, nebo mě vyložíte v nejbližším sektoru, kde by se dalo něco takového sehnat. A na oplátku to všichni ve zdraví přežijeme. Toho zrádce na můstku si můžete nechat, třeba se dozvíte něco z historie." Zanočil větu vážným výrazem. Ve stejnou dobu se ti ozval z vysílačky šum, což značilo i to, že nějak blokuke komunikaci.
"O zdvořilostech bych možná upustil. Vzhledem k tomu, že to vy jste si otevřeli cestu do hangáru. I když je to asi důsledek mých rozhodnutí, že jste tady. A naneštěstí je komunikační anténa... trošku poškozená, takže jsem úplně nemohl komunikovat."
Natáhl jsi se v Síle a Síla odpověděla. Cítil jsi... zvláštní klid, když všude kolem byla temnota. Před tebou opravdu byla osoba, ale "jeho" temnota nebyla nic v porovnání s tímto vrakem. Možná jsi ale jen nedokázal pochopit, či prohlédnout skrze tohle všechno. Cítili jste to už na můstku Ferocious, málem tě to polklo a teď jsi tady.
"A děkuji." Poplácal si na hruď. "Je až fascinující, co Síle vše dokáže, když... využíváte ty správné emoce."
Na vteřinu k tobě střelila směsice pocitů, zklamání, smutek, bolest, ale i hněv.
"Prosím... neciťte se v ohrožení. Jsme tady sami, protože mám raději... soukromější schůzky a nechci vás urazit tím, co jsem nucel požívat k jídlu, takže pozvání na civilizovanou večeři neočekávejte... za což se omlouvám."
Udělal krok vpřed a mohl jsi jej vidět o něco lépe. Uniformu měl jako novou, alespoň co jsi mohl vidět pod černým pláštěm.
"Vzhledem k tomu, že zde trčím... už hodně dlouho počítám, že Bratrstvo už nejspíše neexistuje a válku jsme prohráli... což nám dvěma možná trošku stěžuje situaci."
Pohnul rukou a zpoza pláště odhalil světelný meč na opasku, o vteřinu později jej ale opět schoval.
"Víte... nechci se uchylovat k násilí a jedinou loď v sektoru máte vy.... Funkční loď, abych byl přesný udělat skok, tak se rozpadnu a to by musel fungovat hyperpohon." Jeho úsměv byl nyní možná až děsivě šílený.
"Navrhuji dohodu. Poskytnete mi plavidlo s funkčním hyperpohonem a zásobami, nebo mě vyložíte v nejbližším sektoru, kde by se dalo něco takového sehnat. A na oplátku to všichni ve zdraví přežijeme. Toho zrádce na můstku si můžete nechat, třeba se dozvíte něco z historie." Zanočil větu vážným výrazem. Ve stejnou dobu se ti ozval z vysílačky šum, což značilo i to, že nějak blokuke komunikaci.
Moderátor roku 2012, 2013, 2015
![Obrázek](http://i.imgur.com/pTBC6QV.jpg)
"Ó, padlý Cherube, mdlít ve práci
či muce - bídno vždy! tím jist však buď,
že dobrý čin již není úkol náš:
leč zlo vždy plodit pouhá naše slast!"
John Milton, Ztracený Ráj; kniha první, 157-160
![Obrázek](http://i.imgur.com/pTBC6QV.jpg)
"Ó, padlý Cherube, mdlít ve práci
či muce - bídno vždy! tím jist však buď,
že dobrý čin již není úkol náš:
leč zlo vždy plodit pouhá naše slast!"
John Milton, Ztracený Ráj; kniha první, 157-160
- Jordi Linx
- Administrator
- Příspěvky: 6477
- Registrován: 14.11.2007 09:50:20
- Bydliště: Fyodos
- Discord: Yoshi#2991
- Kontaktovat uživatele:
Re: Min Laalsey - Doby dávno minulé
Opuštěný Interdictor, Uzavřená chodba:
Mému protějšku se nelíbila poznámka o absenci přivítání v hangáru a hájil se tím, že jsme v podstatě přišli nepozváni. Samozřejmě běžně by to tak vypadalo, nicméně pozapomněl na jednu důležitou událost.
Řekl bych, že ta gravitační studně je pozvánkou sama o sobě. A i když jste nemohl komunikovat, stačilo třeba zanechat zprávu v hangáru - třikrát zazvoňte, za chvilku jsem u vás,
neodpustil jsem si trpkou poznámku, abych dal jasně najevo, že tu nejsem čistě ze své libovůle nebo zvědavosti. Tedy, pravděpodobně bych na palubu vstoupil, i kdyby gravitační studně nebyla v provozu a my tu tuhle loď našli, ale to je alternativa, kterou nyní opravdu nemusím řešit.
Vyléčení zranění a jeho jídelníček mi napověděly, že muž naproti mě rozhodně nebyl světlého přesvědčení, nehledě pak na jeho přiznání příslušnosti k Bratrstvu. Archaickému spolku, jehož zánikem dle všeho skončili Sithové, alespoň se to tak tvrdilo.
Nicméně vývoj rozhovoru rozhodně nenasvědčoval to, že by chtěl nějak upřímně vyjednávat a v podstatě si kladl požadavky. Sice je přednášel slušně, ale pořád to na nich nic neměnilo. Dalo by se říci, že to i hraničilo s terorismem, každopádně mu muselo být jasné, co jsem vlastně zač.
Je nemilé, že jste měl poněkud nevhodnou dietu. Ale co kdybychom si o tom všem promluvili při trochu lepším jídle? Příděly, které máme s sebou sice nejsou vyhlášenou delikatesou, ale naší situaci by mohli posoudit. Navíc jsem si stejně chtěl prohlédnout jídelnu, jak jsme před chvílí navrhoval svým kolegům. Takto bychom si ostatně mohli sednout všichni čtyři, my dva, má kolegyně a váš kolega a všichni společně tohle celé vyřešit. Mí další kolegové by samozřejmě počkali třeba na můstku, jsem obeznámen s potřebnými postupy během jednání,
odpověděl jsem pevným hlasem, až jsem tím málem překvapil sám sebe. Zkušenosti při jednání s pašeráky v širé galaxii si očividně našly cestu i semhle.
Co to sakra děláš ...
problesklo mi zároveň hlavou, když jsem dokončoval svůj návrh.
Jistě chápete, že nemůžu jen tak rozdávat plavidla, jak se mi zlíbí, nehledě na to, že nemohu tušit, zda-li se jen netváříte mile a nejste v skrytu třeba nějaký násilník, že?
poznamenal jsem a zauvažoval, jestli tu další loď nezmínil úmyslně nebo o ní prostě nevěděl. Stále jsem se udržoval v plné pohotovosti, kdyby se rozhodl, že po odmítnutí jeho prvotní nabídky bude vyjednávat pomocí meče, jenž tak mile a nevýhružně prezentoval před nějakou chvilkou.
Mému protějšku se nelíbila poznámka o absenci přivítání v hangáru a hájil se tím, že jsme v podstatě přišli nepozváni. Samozřejmě běžně by to tak vypadalo, nicméně pozapomněl na jednu důležitou událost.
Řekl bych, že ta gravitační studně je pozvánkou sama o sobě. A i když jste nemohl komunikovat, stačilo třeba zanechat zprávu v hangáru - třikrát zazvoňte, za chvilku jsem u vás,
neodpustil jsem si trpkou poznámku, abych dal jasně najevo, že tu nejsem čistě ze své libovůle nebo zvědavosti. Tedy, pravděpodobně bych na palubu vstoupil, i kdyby gravitační studně nebyla v provozu a my tu tuhle loď našli, ale to je alternativa, kterou nyní opravdu nemusím řešit.
Vyléčení zranění a jeho jídelníček mi napověděly, že muž naproti mě rozhodně nebyl světlého přesvědčení, nehledě pak na jeho přiznání příslušnosti k Bratrstvu. Archaickému spolku, jehož zánikem dle všeho skončili Sithové, alespoň se to tak tvrdilo.
Nicméně vývoj rozhovoru rozhodně nenasvědčoval to, že by chtěl nějak upřímně vyjednávat a v podstatě si kladl požadavky. Sice je přednášel slušně, ale pořád to na nich nic neměnilo. Dalo by se říci, že to i hraničilo s terorismem, každopádně mu muselo být jasné, co jsem vlastně zač.
Je nemilé, že jste měl poněkud nevhodnou dietu. Ale co kdybychom si o tom všem promluvili při trochu lepším jídle? Příděly, které máme s sebou sice nejsou vyhlášenou delikatesou, ale naší situaci by mohli posoudit. Navíc jsem si stejně chtěl prohlédnout jídelnu, jak jsme před chvílí navrhoval svým kolegům. Takto bychom si ostatně mohli sednout všichni čtyři, my dva, má kolegyně a váš kolega a všichni společně tohle celé vyřešit. Mí další kolegové by samozřejmě počkali třeba na můstku, jsem obeznámen s potřebnými postupy během jednání,
odpověděl jsem pevným hlasem, až jsem tím málem překvapil sám sebe. Zkušenosti při jednání s pašeráky v širé galaxii si očividně našly cestu i semhle.
Co to sakra děláš ...
problesklo mi zároveň hlavou, když jsem dokončoval svůj návrh.
Jistě chápete, že nemůžu jen tak rozdávat plavidla, jak se mi zlíbí, nehledě na to, že nemohu tušit, zda-li se jen netváříte mile a nejste v skrytu třeba nějaký násilník, že?
poznamenal jsem a zauvažoval, jestli tu další loď nezmínil úmyslně nebo o ní prostě nevěděl. Stále jsem se udržoval v plné pohotovosti, kdyby se rozhodl, že po odmítnutí jeho prvotní nabídky bude vyjednávat pomocí meče, jenž tak mile a nevýhružně prezentoval před nějakou chvilkou.
Největší odměnou pro Jediho je radost a štěstí v myšlenkách a výrazech těch, které zachránil nebo kterým pomohl.
![Obrázek](http://www.forceacademy.net/banners/banner3.jpg)
![Obrázek](http://www.forceacademy.net/banners/banner3.jpg)
- Gnost Kohn
- Mistr Moderátor
- Příspěvky: 1906
- Registrován: 19.9.2009 11:19:07
- Bydliště: Pandemonium
- Kontaktovat uživatele:
Re: Min Laalsey - Doby dávno minulé
Opuštěný Interdictor, Uzavřená chodba:
"Dobrá tedy, ale navrhuji několik úprav. Než... postoupíme v jednání, doporučoval bych... vynechat rušivé elementy, jako třeba mého bývalého kolegu."
Zpoza pláště vytáhl černý váleček se stříbrným koncem a něco na něm zmáčkl. Nemusel jsi dlouho přemýšlet, že šlo o přivolávač droidů, neboť se i z chodby za ním ozvaly kroky a vyšel veliký střibrný droid.
Téměř, jako protokolární, až na to, že v rukou držel blasterovou pušku a příliš přátelsky nevypadal. Hubené plátované tělo a hranatá hlava, dvě žluté zářivé oči se ani nehnuly a hleděly někam za tebe. Droid slavné a velmi staré série HK se zastavil vedle svého pána do pozoru.
"Přestaňte rušit komunikaci." Řekl Leoben a droid zakroutil hlavou.
"Mine!" Ozvala se o chvíli později z vysílačky Felicity.
"Teď, když dovolíte, můžeme vyrazit do jídelny. Pro teď bych zůstal u skleničky vody a na jídlo může přijít čas po konci vyjednávání. Můžete vyšim kolegům oznámit změnu situace a... možná jim doporučit, ať omezí své výlety mimo můstek. Moje... posádka umí být poměrně teritoriální." V poslední větě natočil hlavu na svého droida, který o něco převyšoval vás oba a na tváři se mu objevil určitý náznak respektu.
"Prosím... do jídelny je to tudy, pokud... máte zájem."
"Dobrá tedy, ale navrhuji několik úprav. Než... postoupíme v jednání, doporučoval bych... vynechat rušivé elementy, jako třeba mého bývalého kolegu."
Zpoza pláště vytáhl černý váleček se stříbrným koncem a něco na něm zmáčkl. Nemusel jsi dlouho přemýšlet, že šlo o přivolávač droidů, neboť se i z chodby za ním ozvaly kroky a vyšel veliký střibrný droid.
Téměř, jako protokolární, až na to, že v rukou držel blasterovou pušku a příliš přátelsky nevypadal. Hubené plátované tělo a hranatá hlava, dvě žluté zářivé oči se ani nehnuly a hleděly někam za tebe. Droid slavné a velmi staré série HK se zastavil vedle svého pána do pozoru.
"Přestaňte rušit komunikaci." Řekl Leoben a droid zakroutil hlavou.
"Mine!" Ozvala se o chvíli později z vysílačky Felicity.
"Teď, když dovolíte, můžeme vyrazit do jídelny. Pro teď bych zůstal u skleničky vody a na jídlo může přijít čas po konci vyjednávání. Můžete vyšim kolegům oznámit změnu situace a... možná jim doporučit, ať omezí své výlety mimo můstek. Moje... posádka umí být poměrně teritoriální." V poslední větě natočil hlavu na svého droida, který o něco převyšoval vás oba a na tváři se mu objevil určitý náznak respektu.
"Prosím... do jídelny je to tudy, pokud... máte zájem."
Moderátor roku 2012, 2013, 2015
![Obrázek](http://i.imgur.com/pTBC6QV.jpg)
"Ó, padlý Cherube, mdlít ve práci
či muce - bídno vždy! tím jist však buď,
že dobrý čin již není úkol náš:
leč zlo vždy plodit pouhá naše slast!"
John Milton, Ztracený Ráj; kniha první, 157-160
![Obrázek](http://i.imgur.com/pTBC6QV.jpg)
"Ó, padlý Cherube, mdlít ve práci
či muce - bídno vždy! tím jist však buď,
že dobrý čin již není úkol náš:
leč zlo vždy plodit pouhá naše slast!"
John Milton, Ztracený Ráj; kniha první, 157-160
- Jordi Linx
- Administrator
- Příspěvky: 6477
- Registrován: 14.11.2007 09:50:20
- Bydliště: Fyodos
- Discord: Yoshi#2991
- Kontaktovat uživatele:
Re: Min Laalsey - Doby dávno minulé
Opuštěný Interdictor, Uzavřená chodba:
Chvilku mi trvalo, než jsem si uvědomil o jaký model droida jde a velmi rychle jsem si pak vzpomněl, že zrovna diplomatickými vlastnostmi výrazně neoplýval, pokud se tedy nehovořilo z blasteru do blasteru. Nicméně se zdálo, že dotyčný na můj návrh přistoupil a hlavně poodhalil další ze svých karet, kterou byli právě tito droidi.
Jak milé, že máte k dispozici i vlastního číšníka, i když věřím, že toho nebude zapotřebí. Jen musím trvat i na onom rušivém elementu - obávám se, že by náš doprovod nemusel sám rušivý element zvládnout, pokud by se rozhodl ... řekněme opět nepříjemně rušit a pro ten případ bych jej měl rád na očích, jistě chápete,
počastoval jsem svého protějška úsměvem a vytáhl komlink, na němž se se mnou snažila zuřivě spojit Fel.
Vše je v pořádku Fel, narazil jsem na našeho hostitele. Chtěl nás přivítat dřív, ale měl jisté zpoždění, ale nyní je již vše v pořádku. Právě společně řešíme, že si sedneme v jídelně a vše hezky probereme, pouze zatím nemáme jasno o úplném seznamu hostů, dávno měl jisté neshody s naším zajatcem. Informuj naše kolegy, ať se zatím stáhnou a vyhýbají se protokolárním droidům, mohou mít až smrtelné argumenty a třeba naše ranaře by to mohlo až výbušně štvát,
informoval jsem svou kolegyni s naprostým klidem a rozhodl se jí předat instrukce, které by měla dále přenechat zbytku týmu. Přidal jsem tam i několik náznaků a informací, které mohly skrývat více než říkaly. Trochu jsem doufal, že by Leoben nemusel pochytit úplně vše a naopak, že Fel si toho složí dohromady co nejvíce. Nechal jsem tam náznaky, aby si dovedla vykreslit, kdože byl můj současný společník, stejně jako pár informací o jeho droidech. Více jsem zatím říkat nechtěl, informace byly v této situaci až příliš cenné.
Chvilku mi trvalo, než jsem si uvědomil o jaký model droida jde a velmi rychle jsem si pak vzpomněl, že zrovna diplomatickými vlastnostmi výrazně neoplýval, pokud se tedy nehovořilo z blasteru do blasteru. Nicméně se zdálo, že dotyčný na můj návrh přistoupil a hlavně poodhalil další ze svých karet, kterou byli právě tito droidi.
Jak milé, že máte k dispozici i vlastního číšníka, i když věřím, že toho nebude zapotřebí. Jen musím trvat i na onom rušivém elementu - obávám se, že by náš doprovod nemusel sám rušivý element zvládnout, pokud by se rozhodl ... řekněme opět nepříjemně rušit a pro ten případ bych jej měl rád na očích, jistě chápete,
počastoval jsem svého protějška úsměvem a vytáhl komlink, na němž se se mnou snažila zuřivě spojit Fel.
Vše je v pořádku Fel, narazil jsem na našeho hostitele. Chtěl nás přivítat dřív, ale měl jisté zpoždění, ale nyní je již vše v pořádku. Právě společně řešíme, že si sedneme v jídelně a vše hezky probereme, pouze zatím nemáme jasno o úplném seznamu hostů, dávno měl jisté neshody s naším zajatcem. Informuj naše kolegy, ať se zatím stáhnou a vyhýbají se protokolárním droidům, mohou mít až smrtelné argumenty a třeba naše ranaře by to mohlo až výbušně štvát,
informoval jsem svou kolegyni s naprostým klidem a rozhodl se jí předat instrukce, které by měla dále přenechat zbytku týmu. Přidal jsem tam i několik náznaků a informací, které mohly skrývat více než říkaly. Trochu jsem doufal, že by Leoben nemusel pochytit úplně vše a naopak, že Fel si toho složí dohromady co nejvíce. Nechal jsem tam náznaky, aby si dovedla vykreslit, kdože byl můj současný společník, stejně jako pár informací o jeho droidech. Více jsem zatím říkat nechtěl, informace byly v této situaci až příliš cenné.
Největší odměnou pro Jediho je radost a štěstí v myšlenkách a výrazech těch, které zachránil nebo kterým pomohl.
![Obrázek](http://www.forceacademy.net/banners/banner3.jpg)
![Obrázek](http://www.forceacademy.net/banners/banner3.jpg)
- Gnost Kohn
- Mistr Moderátor
- Příspěvky: 1906
- Registrován: 19.9.2009 11:19:07
- Bydliště: Pandemonium
- Kontaktovat uživatele:
Re: Min Laalsey - Doby dávno minulé
Opuštěný Interdictor, Uzavřená chodba:
"Číšník, kuchař, bodyguard, vrah... jsou to šikovné hračky... Ale k tématu... nepočítám, že je Raime ve stavu, kdy by zvládl rušit tímto způsobem, ale jeho názory mohou být.... extrémní i na vás."
Na jeho rtech se objevil znechucený úsměv, ale pokračoval dalšími slovy.
"Dobrá tedy.... pokud trváte na společnosti, můžete tedy pozvat další dva hosty.... které necháme projít až do jídelny." Při prvních slovech přikývl a vše to řekl s možná až moc přívětivým hlasem, ačkoli poslední část, věnovanou droidovi řekl pomerně tvrdě.
"Máte ještě nějaká přání, které bych mohl splnit." Nebyla to otázka, jen suché konstatování, které ti mohlo říct něco jiného, než, co bylo řečeno.
Poté se jeho pohled střetl s tím jeho droida. Po nepatrném kývnutí se droid otočil a vyrazil, kudy přišel.
"Číšník, kuchař, bodyguard, vrah... jsou to šikovné hračky... Ale k tématu... nepočítám, že je Raime ve stavu, kdy by zvládl rušit tímto způsobem, ale jeho názory mohou být.... extrémní i na vás."
Na jeho rtech se objevil znechucený úsměv, ale pokračoval dalšími slovy.
"Dobrá tedy.... pokud trváte na společnosti, můžete tedy pozvat další dva hosty.... které necháme projít až do jídelny." Při prvních slovech přikývl a vše to řekl s možná až moc přívětivým hlasem, ačkoli poslední část, věnovanou droidovi řekl pomerně tvrdě.
"Máte ještě nějaká přání, které bych mohl splnit." Nebyla to otázka, jen suché konstatování, které ti mohlo říct něco jiného, než, co bylo řečeno.
Poté se jeho pohled střetl s tím jeho droida. Po nepatrném kývnutí se droid otočil a vyrazil, kudy přišel.
Moderátor roku 2012, 2013, 2015
![Obrázek](http://i.imgur.com/pTBC6QV.jpg)
"Ó, padlý Cherube, mdlít ve práci
či muce - bídno vždy! tím jist však buď,
že dobrý čin již není úkol náš:
leč zlo vždy plodit pouhá naše slast!"
John Milton, Ztracený Ráj; kniha první, 157-160
![Obrázek](http://i.imgur.com/pTBC6QV.jpg)
"Ó, padlý Cherube, mdlít ve práci
či muce - bídno vždy! tím jist však buď,
že dobrý čin již není úkol náš:
leč zlo vždy plodit pouhá naše slast!"
John Milton, Ztracený Ráj; kniha první, 157-160
- Jordi Linx
- Administrator
- Příspěvky: 6477
- Registrován: 14.11.2007 09:50:20
- Bydliště: Fyodos
- Discord: Yoshi#2991
- Kontaktovat uživatele:
Re: Min Laalsey - Doby dávno minulé
Opuštěný Interdictor, Uzavřená chodba:
Můj protějšek se nijak nesnažil zastírat širokou škálu dovedností, kterými droid oplýval. Dával tedy jasně najevo, že si je plně vědom mé znalosti "všestrannosti" těchto droidů a bylo i zbytečné se to nějak pokoušet tajit. Při "potvrzení", že se k jednání můžeme sejít všichni, jsem mu souhlasně pokynul a opět se chopil komlinku.
Shodli jsme se, že jednání ve čtyřech bude asi nejrozumnější. Budeme na vás čekat v jídelně, cestou byste mohli narazit na pár droidů, ale na cestě k jídelně se na vás maximálně usmějí a ukáží správný směr. Ostatní ať se drží zatím zpátky a po určitý čas setrvají na můstku, náš hostitel jim jistě rád umožní chvilku oddechu, zatímco my budeme vést zajímavou diskuzi,
pronesl jsem do komlinku a držel jej v ruce, kdyby Fel chtěla ještě nějak odpovědět. Opět jsem doufal, že si z toho mála vyčte více a to především v poslední části. Předpokládal jsem též, že bude mít na paměti hlavní důvod naší mise. Každopádně jsem musel informovat i tým, který šel se mnou.
Tady velitel expedice Laalsey. Narazil jsem na našeho hostitele a dohodli jsme si jednání v jídelně. Prozatím se vraťte na můstek a trochu se zabydlete, zástupkyně K'ato s naším zajatcem se ke mně připojí a vy vyčkejte dalších rozkazů. Snažte se cestou vyhýbat droidům - hostitel mi zaručil, že na vás nebudou útočit, když nezaútočíte na ně při svém návratu na můstek,
přeladil jsem kanál na zbytek týmu, který se mnou šel původně ke generátoru gravitačních studní. Jakmile bylo tohle vyřešeno, věnoval jsem již plnou pozornost Leobenovi.
Tak, tímhle by snad nemuselo dojít k nějakým dalším nedorozuměním. Můžeme tedy vyrazit do jídelny, ledaže byste mě chtěl krátce provést po lodi, než má kolegyně dorazí do jídelny. Žádná speciální přání pak pravděpodobně nemám,
odpověděl jsem mu a čekal jsem, až vykročí směrem k jídelně připraven jej následovat.
Můj protějšek se nijak nesnažil zastírat širokou škálu dovedností, kterými droid oplýval. Dával tedy jasně najevo, že si je plně vědom mé znalosti "všestrannosti" těchto droidů a bylo i zbytečné se to nějak pokoušet tajit. Při "potvrzení", že se k jednání můžeme sejít všichni, jsem mu souhlasně pokynul a opět se chopil komlinku.
Shodli jsme se, že jednání ve čtyřech bude asi nejrozumnější. Budeme na vás čekat v jídelně, cestou byste mohli narazit na pár droidů, ale na cestě k jídelně se na vás maximálně usmějí a ukáží správný směr. Ostatní ať se drží zatím zpátky a po určitý čas setrvají na můstku, náš hostitel jim jistě rád umožní chvilku oddechu, zatímco my budeme vést zajímavou diskuzi,
pronesl jsem do komlinku a držel jej v ruce, kdyby Fel chtěla ještě nějak odpovědět. Opět jsem doufal, že si z toho mála vyčte více a to především v poslední části. Předpokládal jsem též, že bude mít na paměti hlavní důvod naší mise. Každopádně jsem musel informovat i tým, který šel se mnou.
Tady velitel expedice Laalsey. Narazil jsem na našeho hostitele a dohodli jsme si jednání v jídelně. Prozatím se vraťte na můstek a trochu se zabydlete, zástupkyně K'ato s naším zajatcem se ke mně připojí a vy vyčkejte dalších rozkazů. Snažte se cestou vyhýbat droidům - hostitel mi zaručil, že na vás nebudou útočit, když nezaútočíte na ně při svém návratu na můstek,
přeladil jsem kanál na zbytek týmu, který se mnou šel původně ke generátoru gravitačních studní. Jakmile bylo tohle vyřešeno, věnoval jsem již plnou pozornost Leobenovi.
Tak, tímhle by snad nemuselo dojít k nějakým dalším nedorozuměním. Můžeme tedy vyrazit do jídelny, ledaže byste mě chtěl krátce provést po lodi, než má kolegyně dorazí do jídelny. Žádná speciální přání pak pravděpodobně nemám,
odpověděl jsem mu a čekal jsem, až vykročí směrem k jídelně připraven jej následovat.
Největší odměnou pro Jediho je radost a štěstí v myšlenkách a výrazech těch, které zachránil nebo kterým pomohl.
![Obrázek](http://www.forceacademy.net/banners/banner3.jpg)
![Obrázek](http://www.forceacademy.net/banners/banner3.jpg)