'Vem je duch Marka Ragnose, jedna myš co to možná hraje a možná ne a jeden nadrženec co si musí pořád sakra PÍSKAT!'
Nikdo z nich nemluvil, jediné čeho jsem se dočkala bylo „hm“ a jeden Loranův pohled na Inanniny intimní oblasti.
Díky Síle jsme dorazili ke své místnosti, což donutilo Lorana přestat pískat a věnovat svůj pohled hologramu. 'První fáze a deset dní? Jak dlouho bude trvat ta další?!'
Hologram dokončil svůj projev a my vstupovali do temnoty, do čiré temnoty, za posledním členem se zavřeli dveře a nás oslepilo jasné světlo, tedy ne tak jasné, ale v porovnání s předchozí temnotou až bolestivě jasné, když si oči opět zvykli, zjistila jsem, že se jedná o mdlé světlo hvězd, ne však světlo rozptýlené atmosférou, ale světlo z vesmíru, nacházeli jsme se očividně ve vesmírné lodi nebo stanici a pluli mezi asteroidy. Nacházeli jsme se v místnosti, bylo zde několik dveří, my jsme ale nejdříve zkontrolovali kufříky u stěny, první obsahoval zásoby jídla, které nám každému na deset dní zajistí větší než dostatečnou porci, nebo normální všem kromě Anastri, aby se jí tam nevešli mozky.
Druhý obsahoval zásoby vody, taktéž na dva týdny, ve třetím každodenní potřeby včetně lékárničky, čekala jsem, že po ní Anastri ihned půjde, přeci jen je v této oblasti zkušenější a ví jak který přípravek použít, 'Možná by dokázala z projímadla vykouzlit zaklínadlo Sithské alchymie.' Pomyslela jsem si pobavena představou onoho rituálu.
Čtvrtý kufřík mě zaujal nejvíce, Inanna jej otevřela za pomocí Síly, byla přehnaně paranoidní, ačkoli jí to může jednou zachránit život... Jeho obsahem byly náramky s displayem, jeden mi Inanna podala a já jej umístila na své zápěstí, ihned jsem ho zkusial zapnout a spokojeně sledovala jak se display matně rozsvítil, podrobila jsem analýze všechny možnosti, které mi dával a odpověděla Anastri na otázku.
„Ano, musíme najít můstek, pokud máme něco ovládnout a kontrolovat, bude to tam. Nebo má někdo lepší nápad?“
Poté co jsme se nějakým způsobem domluvili jsem se vydala směrem ke dveřím.
__________________________________ Takže... Smím vědět, co to všechno svede?
Akademie; Dóm Saarai-kaggath; Tým 83:(Arlert Eckins Latherwend)
Tori zamíří, k místu poblíž dveřím u nich stála Lana jako první, takže tam jako první taky dorazí a hned se snaží Laně pomoci. Rozhodně jí nedělá problém se rychle zorientovat a stejně rychle situaci zvládnout, i když to při živost toho ptáka chvíli trvá.
A není se zas tak čemu divit, tohle sice může být pro Lanu celkem nepříjemné, ale zase to není to nijak moc obtížný úkol. Zdaleka ne tak, jak by mohli být některé, které by nás v tom lese mohli očekávat. Jistě přijde spousta obtížnějších úkolů.
S tímhle by si při troše šikovnosti měl jeden poradit. Kam by to spělo, kdyby na bylo potřeba, aby na pomoc spěchal celý tým.
Využiju toho, že moje pomoc není akutně potřeba a snažím se věnovat tomu dalšímu, co jsem předtím měl v plánu udělat.
Ale ven z téhle zvláštní místnosti do niž jsme z chodeb dómu vešli jsem pod stromy tam venku ani moc nepospíchám.
Rozhodně se zdržím alespoň natolik, abych si i já trochu prohlédnul, jak vypadá ten pták, tedy zatím nejspíš jen zběžně.
Bedlivější pozorování by mi asi moc víc neřeklo. Kdybych mohl poznat, co je ten pták zač, zřejmě bych to poznal i takhle.
Potom se otočím a zamířím ke dveřím. Udělám několik kroků do prostoru, než se zastavím pod korunami stromů.
Rozhlížím se kolem sebe a svým způsobem nevím, na co bych se měl dívat první a nestačím se dostdivit
Všechny ty vjemy kolem mě jsou zvláštní. Je to něco na co nejsem za poslední dobu zrovna zvyklý. Je to opravdový rozdíl.
A právě to mi dost vrtá hlavou. Je to něco co naprosto nekoresponduje s tím, co by mělo být uvnitř v prostorách akademie.
Vlastně něco takového se stěží může nacházet někde v hlavním městě Dromund Kaas, nebo v kterémkoliv jiném větším městě.
Čekal bych toho spoustu, co by teoreticky dávalo větší logiku. Nějakou simulaci, místnosti se zcela realistickými hologramy... Ale tohle mi připadá co se logiky týče trochu zvláštní. Na nějakou takovou simulaci to všechno je na případný dotek na poslech i vnímáním v S9le až příliš reálné. Za normálních okolností by tu mělo být buď něco jiného, nebo by to tu být nemělo a určitě by to nemělo být tak reálné. Protože tohle nevypadá jako místnost, kde se pěstuje pár stromů, aby to tam bylo jako v lese.
Pak tu ještě je ta věc s tou podivnou prázdnotou tvořící hranici, za kterou není vůbec nic. To je samo o sobě taky dost zvláštní, protože tam, kde by podle mapy měl pokračovat skalní masiv z nějakých důvodů není vůbec nic, co bych vnímal.
Pokud by tam za normálních okolností byla stěna, jako, že by tam být měla, protože z ní vycházejí dveře, vnímal bych stěnu.
Přemýšlím ,jestli jde některé věci ukrýt, aby se nedaly vnímat v Síle, jenže to bych nakonec musel vnímat alespoň něco.
Tak docel to nechápu. V první chvíli si to moc nedokázal vysvětlit a to mě znepokojuje, víc než jen trochu.
Zamyšleně se ohlédnu otevřenými dveřmi dovnitř, do místnosti. Tori už se podařilo toho ptáka nějak zneškodnit a teď stojí zpátky poblíž místa s kufříky, kde zůstal Darro. Musím se trochu ušklíbnout, když vidím jaký Darro zvolí v téhle situaci výraz.
Taky se zkrátka pofiderní experimenty jako ve vědecké sekci nedělají. Alespoň zatím ne. Opravdový zoolog není nikdo z nás a přesto to Darra očividně vůbec nezajímá. A přitom by se možná právě on jako vědec mohl třebas jen snažit vytěžit nějaké znalosti, které by se nám snad mohly hodit. Zajímalo by mě jakou jinou speciální roli v týmu by si Darro asi tak představoval.
Ale ujal se zatím přinejmenším zkoumání bonusu a to je taky důležité. Tuhle věc mu tedy snad můžu v klidu přenechat.
Pokud se mu podaří zjistit, co je ten bonus zač a jak ho ovládat, udělá taky pořádný kus docela užitečné práce.
Snad i proto je letmé ušklíbnutí jedinou mou reakcí a kromě toho Darra ani nic z toho co se jinak děje slovně nekomentuji.
Na rozdíl od některých mě totiž zajímá spousta věcí, u nichž předpokládám, že by mohly být Důležité a o nich se na rozdíl od některých snažím přemýšlet co všechno bych z nich mohl vyvodit. Než přejdu od přemýšlení k činům, potřebuju si v hlavě srovnat ještě pár dalších informací. Snažím se uhádnout ještě bych o tom všem, co mám kolem sebe, onen pták, další živočichové stromy rostliny nemohl něco užitečného vědět. Vlastně vědět cokoliv by pomohlo vytvořit vědomostní základ.
Mohlo by nám pomoct skoro cokoliv co by něco napovídalo ne jen o prostředí jako takovém, ale i co náš může čekat.
Trocha toho místopisu části Galaxie, převážně pak Sithského prostoru patří k těm věcem, kterým se v rámci obecného rozhledu i obchodních znalostí měl učit. Nejaký ten základ jsem dokonce získal už při vzdělání doma, dřív než jsem se dostal sem na akademii. Otec mi tehdy mi tehdy říkal, že je to základní věc a že si to musím pamatovat, jenže tyhle vědomosti opravdu josu povětšinou spíše hospodářsky místopisného rázu. Těch doopravdy přírodních znalostí mezi nimi zase tolik není.
Takže pokud by se mě někdo zeptal na hlavní obchodní světy Sithského Impéria, to by byla jiná. ty bych vysypal bez váhání.
Vlastní příprava mi problémy nedělá. Na něco podobného jako je tento druh postupu s rozpoznáním důležitých bodů toho co mám před sebou jsem celkem zvyklý. Často ho používám při simulacích a obvykle se takový postup docela vyplácí.
Mám důvodné obavy, že z téhle oblasti toho opravdu moc vědět nebudu a že bude spíš potřeba co nejdřív vyrazit zmapovat okolí z nějaké části bez přemýšlení a naslepo, což není asi úplně nejlepší, ale beztak nám nakonec nic jiného nezbyde.
Konec konců Tori i Lana jsou z výzvědné sekce a správně provést průzkum okolí by pro ně neměl být žádný velký problém.
To, že ten pták patří ke druhům, které žijí ve stromech jsem snad mohl taky poznat. Ale takových stromových druhů může být docela dost, zvlášť na některé z těch planet, kde les tvoří většinu plochy pokrytí povrchu. Navíc se může vyskytovat na celé řadě planet, třeba i na těch, které převážně lesnaté nebyly, ale kus lesa na nich je. To by nám asi moc nepomohlo.
Co se týče způsobu, jakým vletěl dveřmi přímo dovnitř do místnosti, na tom snad je něco zvláštního. Neměl vůbec žádný strach a k Laně se klidně přiblížil i když zvířata a ptáci by měli být schopni vycítit nebezpečí od lidí. To by mohlo opravdu znamenat, že přítomnost toho ptáka na tomhle místě je umělá, že se moc často nesetkává s takovým nebezpečím.
S pokusem hádat druhy dalších živočichů by to nejspíš dopadlo podobně. Žádný větší část z nich se slušnou pravděpodobností nepatři do obchodu. Do obchodu by snad patřila chovná zvířata, jezdecká zvířata, banthy a kdo víc co, ale tohle asi ne.
Na lesnatých planetách se nejčastěji těží dřevo, někdy se z nich mohou získávat nejrůznější rostliny, plody a snad i květiny.
Některou z takových planet bych asi taky dokázal vyjmenovat, ale možná bych si netroufl k ní přiřazovat všechny konkrétní rostliny a živočichy. Snad jedině něco opravdu typického. co se snadno pozná a taky snadno zapamatuje.
Na lesnatých planetách, jako i na spoustě jiných planet žijí nepříjemní dravci. To je první z toho, co by nám mohlo asi mohlo znepříjemnit místní pobyt. Možná i ty by se mohl vztahovat náš úkol. Před takovými se musíme mít na pozoru.
A osady s dřevěnými palisádami taky působí jinak, než jsem na co jsem zvyklý. Důležité obchodní světy bývají rozvinutější, mívají spíš hodně techniky, než palisády. Tohle by mohlo být naopak na nějaké míň důležité, nebo trochu zaostalé planetě.
To je tedy většina toho, .jak mohu prostředí zhodnotit, i když to neznamenaá, že se nesnažím dál přemýšlet, vylovit něco z paměti, nebo alespoň upřesnit hodnocení situace.
Kromě toho všeho se snad dáudělat ještě jedna věc. Jakési teoretické ověření mapy. Můžu se rozhlédnout a srovnat detaily reality a holoprojekcí, což by mi možná taky mohlo něco napovědět. Tedy bod, kde se teď nacházíme nejspíš známe.
Pak více, že se krajina rozprostírá široko daleko. Co neznáme jsou odhady vzdáleností a znát vzdálenosti, ať už odsud k osadám, mezi osadami, nebo k dalším okrajům holoprojekce by nám taky mohlo říct nějaké to minimum o úkolu. Pokud jsou ty vzdálenosti mezi osadami a odsud k osadám větší, vysvětlovalo by to některé věci co se ¨týče náročnosti a taky těch 10 dní, které jsme na splnění úkolu dostali. Pokud by se velikost místa, kde stojím, dala odhadnout na mapě, nemusel by už být tak velký problém nají odhadnout vzdálenosti a případně nějaký další detail z holoprojekce.
Válku vedou národy, ale jsou to lidské bytosti, které musí platit.
A těm z nás kdo přežili, zůstala v pamětech hanba, bída a krveprolití.
- epilog Trojské Heleny -
Vědátor přirozeně nereagoval na jakékoliv podněty a s hlavou zabořenou do svitku si sedl opodál, aby ho mohl nerušeně sledovat. Nikdy jsem moc nechápal tohle zaujetí starodávnými věcmi, i když jsem si až moc dobře uvědomoval jejich cenu a častokrát i moc, kterou opanovaly. Nejspíš proto jsem se neřadil do vědecké sekce, kde bych se celé dny zabýval zkoumáním starých relikvií a snažil se z gizky vyvolat pána ze Sithu.
Tak trochu jsem počítal s tím, že Ania bude souhlasit s plánem rozdělení skupin, ale netušil jsem, že bude chtít zůstat v pevnosti, nebo jak tomu máme říkat. Buď měla nějaký plán pro který by byla vhodná naše nepřítomnost, nebo jen nemohla vystát Deneba, který zatím nebyl žádným přínosem pro náš úkol.
Ten se chvíli tvářil, že ho průzkum výsostně uráží a obtěžuje, ale po chvíli se mu rozsvítila očka, což musel zaznamenat snad každý krom Tyla, který byl ve svém světě a okolí nevnímal. Na tebe si musim dát pozor, nebo nás podrazíš při první příležitosti. Nás. Hlavně mě teda. pomyslel jsem si a rozhodl se, že svému týmu budu věnovat stejnou míru pozornosti jako okolí. Smrtelná rána může přijít stejně tak od nepřítele, jako od někoho, koho jsem poznal před dvaceti minutami.
Ještě než jsme se vrhli ke dveřím, které nás měly vyvést z pevnosti, sebral jsem tři láhve vody a několik výživných tyčinek, neboť to vypadalo, že místní klima dosahuje pouštních hodnot a bez přísunu tekutin bychom dalekko nedošli. Byl to o dost velký rozdíl než věčně zamračený Dromund Kaas, kde si člověk užil pěkného počasí tak leda...no vlastně nikdy.
Přišel jsem akorát, když se Vossarn otázal, kam bychom měli vyrazit. Jako člen intelu věděl přesně jakým směrem by se naše první kroky měly ubírat, ale i tak nahodil dotaz, na který hbitě odpověděl Deneb a zase ukázal, že nám v tomhle opravdu nepomůže. "Co myslíš, že nás tam čeká? Dřív než dojdeme na okraj, jestli tu nějaký je, dojde nám voda a zpátky už se nedostaneme." vložil jsem se do rozhovoru a okamžitě zavrhnul idiotský nápad.
Vossarnův nápad je o mnoho pragmatičtější a celkem očekávatelný. Návštěva trosek byla podle mně zbytečná, dokud nebude náš vědátor vědět trochu více o obsahu našeho bonusu. Kopec, ze kterého vycházely signály, byl tedy nejlepší možnou variantou. "Souhlasím, kopec bude náš první cíl. Aspoň uvidíme s kým, nebo s čím, máme tu čest." přitakal jsem a vyrazil ze dveří dřív, než mohl Deneb něco namítnout.
Během chvíle bylo vše rozdáno a rozhodnuto. Innana se ujala iniciativy s přerozdělením bonusu a její rozhodnutí bylo dost logické, ona a Elisa byli asi jediné kdo jeho potenciálu mohl plně využít. Což Elisa vzápětí okamžitě začala zkoušet. Ovládání bylo zcela standartní a náramek se v ničem nelišil od těch využívaných na hodinách plánování. Jakmile ho zapnula, automaticky se spojil s hologramovým projektorem a kolem obrazu loděnice začali vyskakovat celkem chaoticky sloupce a řádky dat a čísel. Elise chvíli trvalo než je dokázala dostat pod kontrolu. Tohle bylo o dost více dat než běžně na cvičeních zpracovávala a na rozdíl od cvičení neměla tentokráte žádné pevné materiály o které se opřít. To dost ztěžovalo filtraci nemluvě o menu které náramek k ovládání odemykal které mělo asi třista položek, většinu zařazenou pod nějakými čísly a kódy z nichž většina nedávala Elise smysl. Když se po chvíli připojila Innana byl už hologram o něco čistší a místy bylo přes sloupce dat vidět i holografické tělo loděnice problikávající mezi různými módy zobrazení. Oběma tak stačilo vyměnit si jediný pohled, aby věděli jaký bonus se jim dostal do rukou. Kompletní informace o všem v loděnici. Její plány, seznamy personálu, osobní data, seznamy dodavatelé, nejspíše i zakázky, seznamy materiálu, zboží, termíny, zkrátka kompletní a velmi detailní zpravodajská zpráva o cíli.
To, přesněji obraz plánů loděnice na holoprojektoru ale také stačil k podnícení iniciativy u Lorana. Což v jeho podání znamenalo opět změnit úroveň osvětlení v místnosti, pro změnu přidáním trochy rudé. Jeho zažehnutá čepel velmi honosného meče a oči hladově hltající problikávající cestičky skrze labirint chodeb loděnice říkali dost jasně co má v plánu.
Otázkou ale bylo, nakolik moudré je to rozhodnutí. Koneckonců jedna z tabulek dat rolujících v prostoru hlásila množství obranného personálu a nutno dodat, rolovala dlouho.
Dóm Saarai-kaggath; Místnost 42:( Phate)
Zapomenout že tento svět není reálný nebylo pro Aarona ani ostatní nijak těžké. Všechno, doslova všechno tu bylo skutečné. Půda lehce křupala pod nohama a s přicházejícími vlnami žáru přicházela její vůně. Vůně trávy, květin, vítr v krajině a zápach spáleného plastu. Jak se průzkumný tým vzdaloval troskám, povolovalo nepříjemné mrazení temné Síly sálající z nich zato ho ale střídal sílící zápach. Zápach ohně a seškvařenin, zápach smrti.
“K zemi!“
Vossarnův hlas zazní v Aaronově hlavě takřka výkřikem, ale na rozdíl od Deneba sebou nepraští o zem jako cvičený pes. Vossarn se proto na něj obrátí s prosebným pohledem. Oproti ostatním má náskok pár kroků a první vyhlédl za kopec směrem k signálu a právě v tu chvíli přišla jeho zpráva, ve stejnou chvíli kdy se i on sám skrčil k zemi. Co ale rozhodně působí divně, je pohled jeho očí v nichž je panika a strach. Ne nejistota či obezřetnost. Strach.
……
Ok zkouším to tu oživit. Nevím, jestli bude zájem, nebo jestli to vůbec půjde (sám jsem si to musel celé znovu přečíst abych byl schopen něco sepsat a to mám autorské poznámky) ale uvidíme. Když tak dávám prostor se vyjádřit, jestli to chcete zkusit rozchodit, nebo jestli mám začít něco jiného, apod.
Co se hry týče, zatím odpověď pro tým 83 vynechávám stejně jako R.O.F.La u nich si musím ověřit účast a zájem, takže jestli mi budou chtít ulehčit práci a ozvat se, budu rád.
Na některé věci v životě se musí s klidem, rozumem, rozvahou a svinsky velkou Silou!
Nevěděl jsem, jak dosáhli toho, aby uprostřed dómu vyrost samostatný svět, ale bylo neuvěřitelné jak opravdově působil. Zajímalo mě, jak asi vypadají místnosti jiných týmů. Jestli jsou v podobných podmínkách, nebo je každá místnost unikátním zobrazením různých světů a scenérií.
Myšlenky mi vířily hlavou, spíš proto, abych nevnímal moc Temné strany vycházejících z trosek chrámu, nebo co to vlastně bylo. Problém nebyl v samotné Síle, ale v pocitu, který v tento moment vyvolávala. Nelíbilo se mi to a ani fakt, že tam dřív, nebo později budeme muset jít. Pokud tedy Tyl příde na to, co pergamen obsahuje a o jaký rituál se tu jedná.
Podíval jsem se na malou pevnost v dálce, ale krom hradeb jsem neviděl nic zvláštního. Co dělali Ania a Tylem bylo nyní záhadou.
V tom se mi v hlavě rozezněl výkřik. Vossarnův výkřik. Varování. Nešlehl jsem sebou k zemi, tak jako Deneb, ale mírně jsem se přikrčil a a vteřinu na to prořízla teplý vzduch rudá čepel mého meče. Hledal jsem zdroj nebezpečí, ale viděl jsem jen Vossarna, jak se krčí u země a hledí přímo na mě. Co to....
Nemusel jsem se ani natáhnout po Síle, abych vycítil oslepující strach, který sálal z jeho očí. Deneb byl očividně zmatený a čekal co se bude dít, ale Vossarn...Vossarn byl stuhlý děsem. "Co se děje?!" zeptal jsem se a rychle se vydal k němu, připraven čelit čemukoli, co ho tak vyděsilo.