![Very Happy :D](./images/smilies/icon_biggrin.gif)
Jméno: Morty Schleger
Povolání: Spratek a výtržník
Rasa: člověk
Věk: 14 (7 BBY, nyní 7 ABY)
Planeta narození: Nar Shaddaa
Životopis:
Vlastně kolem a kolem není co vyprávět.
Stejně jako matky půlky děcek tady dole, i moje máti si přivydělává na život roztahováním klína. Kdysi jak pitomá nána doufala, že ji jednou opíchá pracháč z vyšších pater a zachrání jí z jejího mizernýho života. Místo toho sotva v sedmnácti rozhodila nožky nějakýmu polobuzerantskýmu hulibrkovi kdovíodkud, kterej sice nasliboval hory doly, ale sám měl sotva na ty fešný hadry, ve kterejch lozil. Než to zjistila, frajírek byl v tahu, asi šel ojíždět další pitomý holky a nejspíš i kluky, a jí v břiše rost malej fakan. Já.
Není špatnou matkou, i když mě chtěla asi stejně jak feťák zlatou, přes den se snažila bejt se mnou, než vyrazila za kunšaftama, ale nebudu kecat, stálo to za hovno. Někdy nebylo co do huby, teplá voda fungovala tak dohromady jeden měsíc v roce, splátky na nájem si ten dědek nadrženej určitě sem tam vybral v naturáliích, protože pochybuju, že platila pravidelně. Spíš ty prachy prolila za levnej chlast. Dokuď sem byl ještě malej prcek, chodili jsme sem tam mimo naší čtvrť něco vyžebrat, ale úspěchy byly mizerný, tady nikdo nerozdává jen tak. Musel by bejt pěknej idiot, kdyby jo. Jenže pak jsem vyrost a tydle šaškárny za pár ušmudlanejch kreditů jsem odmítnul – mám sakra svou hrdost, ne?!
V osmi jsem šel poprvý nakupovat za pět prstů a jo, objevil jsem skrytej talent! Vod tý doby se z toho stala pravidelná činnost, občas jsme se sčuchli se sousedovic durosem, Kei Cofaan se jmenoval, byl to takovej modrej nedomrlej sráč, ale čórkařil, jak kdyby se narodil s hnátou v něčí kapse. Problém byl, že jsme nebyli sami. Po nějaký době v tomhle fochu už máte vočko, vidíte, kdo se chystá na nákupy – a tady se chystal kde kdo. Tolik krys na jednom smeťáku se nenakrmí, dokud nezačnou žrát samy sebe, tohle chtělo trochu fištrónu. Rozhod jsem se vysrat na modrou kebuli a ject na vlastní triko: brát těm, co jdou z lupu.
Bylo mi dvanáct, když si máti našla novýho šamstra. Takovej tlustej budižkničemu, kterej se měl o nás postarat. Podle mě spíš jenom chlastal a jak byl nalitej, mlátil jí i mě, jenže vona ho bránila, jak kdyby to bylo nějaký terno. Přisála se na toho násosku a byla z něj celá udělaná. Já ne, mně z něj bylo na blití. Je to zrovna tejden zpátky, co to zase přehnal – nejdřív mě fláknul po hlavě, potom začal rubat jí, jenže to už jsem se nasral a v tý rudý mlze, co jsem měl před očima, jsem ho několikrát přetáhnul židlí po hlavě. Po třetí ráně se složil k zemi, tak jsem ho ještě párkrát kopnul, aby se jen tak neprobral. Nevím, co jsem vod tý pomatený ženský čekal, možná vděk, možná dokonce to, že konečně otevře voči a uvidí, jaký tlustý prase si přitáhla do domu. Nic z toho se samozřejmě nestalo, místo toho dostala hysterčák a vykopla mě z domu. Ani nevím, jestli je ten parchant naživu nebo jestli s ní zůstal, od tý doby jsem se tam nevrátil… mám svůj život, ona svůj, může si ho posrat, jak chce.
Jenže když se něco podělá, tak úplně.
Tři dny zpátky jsem sundal trubkou nějakýho malýho fakana, co šel s úlovkem, víc jak jedenáct mu nebylo. Přežil to, proč by ne – chci prachy, ne je hned zabít – ale asi jsem to měl udělat. Patřil totiž k místnímu gangu Zuřivejch sirotků, těm to samozřejmě hezky zčerstva vyslepičil a teď? Teď stojím ve slepý uličce potom, co mě ti sráči bez maminky hnali přes celej blok, v ruce jenom kudlu a proti sobě bandu šesti vážně zuřivejch a po zuby ozbrojenejch parchantů…
Zbraně:
Motýlek, sem tam trubka, pěsti, nohy, hlava, tělo
Styl boje:
Výtržnický
Schopnosti:
Krádeže, kapsářství, rvačky
Vzhled:
![Obrázek](https://s-media-cache-ak0.pinimg.com/736x/c0/b0/cd/c0b0cd8f078bbc3792a26b48bccd0327.jpg)
Povaha: násilná, vypočítavá... a podle toho, jak se to přizpůsobí ve hře
Rozsah znalostí: Není třeba, do Yuuzhan Vongů se stejně nic zásadního nestane